Hvem er du ... Hvad vil du? Kom ikke nærmere!
– Du må ikke ... – Fint. Virkelig glimrende.
– Skal jeg tage scenen på side 41 nu? – Den scene har vi strøget.
Men vil du tage skriget igen? Bare skriget.
Men lad være med at holde igen denne gang. Bare lad det komme.
Du kan begynde, når du vil.
– Godmorgen. – Hvor var du i går aftes?
– Jeg vandrede rundt i gaderne. – Ingen vandrer rundt i L.A.
De fleste bruger samme kaffekop hele tiden. De skyller den bare af.
Avisen er gået ned. Og min spalte. Jeg er anonym igen.
– Hvorfor gik avisen ned? – Mangel på annoncører.
– Her ser anderledes ud. – Jeg gjorde rent. Her var ulækkert.
Åh nej! Hvor er den? Da jeg sad på en café, fik jeg en fantastisk idé.
– Jeg noterede den ned på en serviet. – Åh, Billy ...
– Det så bare ud som krimskrams. – Du har da ikke ... Nej!
– Det var et påbegyndt arbejde! – Det var brandfarligt.
– Du kunne rydde dine ting til side. – Jeg rører ikke dine dameblade.
De har overtaget badeværelset! Der er, som om de yngler derude!
– Jeg har ikke tid til det her. – Bare gå! Indrøm ikke, du har uret!
– Sig, jeg er på vej. – Sig det selv!
Det er Alison. Vi er ikke hjemme. Læg navn og nummer efter tonen.
Hej, Billy. Det er mor. Glem ikke fars fødselsdag den her weekend.
Vi regner med, at du og Alison kommer ved 6–tiden.
– Hvorfor har du flyttet sengen? – Vi må finde et sted til vuggen.
– Nej, lad være ... – Så sart er jeg ikke.
Vi flytter bare den her, så bliver der mere plads herovre ...
Nu kan vi klemme vuggen ind her, hvis den ikke er for stor.
– Er du okay? – Ja. Jeg har bare forvredet foden.
– Jeg tager skoen af. – Nej, det er ingenting.
Vi må se på foden ... Vi tager på hospitalet. Du slipper ikke!
Forsigtig ... Den føles allerede bedre.
D & D. Vær venlig at vente. D & D. Et øjeblik.
Jeg skal sørge for, han får besked. D & D ... Et øjeblik.
– Jeg fik lyst til at kigge ind. – Du er ude på noget.
– Jeg ville bare sige undskyld. – D & D. De får hans assistent.
Tak, fordi De ventede. Jeg har meget travlt, Billy.
– Jeg ved, du er glad for roser. – Det dér er nelliker.
Jeg havde ingen taxakunder. Jeg var dum i morges, jeg vil sige undskyld.
– Tak. Du er tilgivet. – Vil du med til Palm Springs?
– Palm Springs. Har du været der? – Nej ...
D & D. De kan lægge en besked ...
Mine forældre lejer et hus. Far fylder 60. De holder fest.
Mine søstre og min mor vil være der. De vil have, jeg tager en ven med.
Så, min ven, hvad siger du?
Okay, drenge ... værsgo.
– Det er ikke din. – Nu er det! Hvordan gik prøven?
– Jeg skulle ikke have fortalt det. – Jaså. Gik det så godt?
– Modgang er vel en del af jobbet? – Ja, den del er jeg god til.
Alle ved, chancerne er små. Men jeg synes, jeg har noget særligt.
Det synes jeg også. Du er smuk, for eksempel.
Det er alle. Hvis det er mit eneste fortrin, kan jeg godt opgive det.
– Hej, Rhonda. Ingen har ringet, vel? – Nej, desværre.
De ringer kun, hvis man får rollen. Ellers er man ikke besværet værd.
Jo, der var faktisk en besked på telefonsvareren. Hun hed Feld ...
– Feldman? – Du fik rollen!
– Ved de, jeg kommer? – Ja. De vil meget gerne møde dig.
– Hvad har du fortalt dem? – Ingenting.
– Det skal være 2222 C. – Det her er C.
– Der var noget, jeg glemte at sige. – Hvad?
Mine søstre kommer ikke. De kommer dårligt ud af det med far.
Er vi de eneste? Hvorfor sagde du ikke det?
– Så var du måske ikke kommet med. – Det kan du lige regne med!
Jeg troede, der ville være flere, så det ikke ville være så slemt.
Jeg, der knap nok kan klare at se min egen familie. Er vi de eneste?
– Hvad mere har du at fortælle? – Ingenting.
– Jeg sagde, du var min kæreste. – Hvad?
Hvor er det rart at se jer. Det må være Alison.
Velkommen. Kom ind.
– Kan du ikke bruge øretelefoner? – Jeg vælger musik til min time.
– Jeg må lære mine replikker. – Kan du ikke sidde udenfor?
– Jeg må koncentrere mig. – Ja, ja. Jeg gør det her senere.
– Gæt, hvor mange replikker jeg har! – Det kan jeg ikke.
Otte. Og tre skrig.
– Det lyder ikke af meget. – Det er en god begyndelse.
Ja. Måske vil den her lille rolle sætte skub i min karriere.
– Jeg håber, du har ret. – Så kan jeg realisere min drøm.
– Gå til skoleårsfest og være berømt. – Det drømmer vi alle om.
– Nej! De ringer om manuskriptet. – Vi har to linier.
– Det sker, vi ikke når at tage den. – Jeg kan klare det.
Jeg må nok have min egen telefon.
– Jeg ringer senere. – Rhonda ... Alt er gået så stærkt.
Du må støtte mig.
Jeg håber, du husker det, når du får en Oscar.
– Hvor skal du hen? – Ud. Du har brug for ro.
– Vi har hørt så meget om dig. – Jeg har villet møde dig i uger!
– Vi er glade for at have dig her. – Det er ikke, som I tror.
Du skal ikke tænke på, hvad vi tror. Nu skal vi have en hyggelig weekend.
Hvordan gik det til, at du fik arbejde på et litterært agentur?
– Det var jo dér, I mødtes? – Åh, det litterære agentur ...
Vil I undskylde os et øjeblik?
– Det her er ydmygende. – Du burde være smigret.
– Jeg fortæller dem sandheden. – Hids dig ned.
– Ufatteligt! Hvad vil du bevise? – Ingenting.
På fars fødselsdag i fjor bad han mig blive partner i sit møbelfirma.
Jeg undslog mig. Han blev såret. Vi talte ikke sammen i uger.
Jeg sagde, jeg ville skrive i et år og så satse et år på firmaet.
Hvad har det med mig at gøre?
Vores forhold vil måske få ham på andre tanker.
– Dit "job" gør mig mere troværdig. – Det her er vanvittigt!
Det er bare to dage. Hvis han ser, det går godt, lader han mig i fred.
Jeg synes, vi skal tage af sted. Sig, jeg er allergisk mod klimaet.
Folk kommer her for at slippe for deres allergier. Vær nu flink ...
Du narrede mig. Jeg slår dig ihjel for det her.
– Hvad synes du, Alison? – Det smager utroligt godt.
De fleste går ud og spiser for at fejre noget. Men vi bliver hjemme.
Jeg er god til saucer. Indimellem laver jeg også en særlig dessert.
– Ellers er min mad kun middelmådig. – Vær ikke så beskeden.
Talent er en mystisk ting.
Man kan ikke købe eller sælge det. Det ligger i generne.
– Det håber jeg ikke. – Vores Stephanie er god til saucer.
– Hun er også god til bagværk. – Der ser I. Det er nedarvet.
– Er du god til saucer, Billy? – Det tror jeg ikke.
– Han er den fødte sælger. – Det er nok sprunget et led over.
Rent fagligt, hvornår tror du så, at Billy kan leve af at skrive?
Du beder om min faglige mening? Det kommer an på ...
– Der skal bare lidt held til. – Ja, ja. Det kan tage måneder, ikke?
Det er muligt.
– Vi behøver ikke tale om det nu. – Rigtigt. Vi taler om det senere.
Ja, undskyld mig! Jeg prøvede bare at være selskabelig.
– Hvor skal du hen? – Produktionslederen bad mig ud.
– Er den ikke lækker? – Derfor købte jeg den.
– Jeg kiggede i mit eget skab ... – Den er ny.
Jeg skal nok passe på den.
– Jeg er ikke klar. Lukker du op? – Nej, luk selv op.
– Rhonda, jeg beder dig! – Det er vigtigt, du selv lukker op.
– Tillykke! – Vi er stolte af dig.
– Tak. Det skulle I ikke have gjort. – Jo. Vi er så stolte af dig.
Nu skal vi fejre det! Hent nogle glas, Rhonda.
– Jeg har en aftale. Om lidt. – Så kan han også skåle for dig.
Han må ikke tro, at jeg synes, det er noget særligt.
– Så vi skal lade som ingenting. – Ja, sådan er branchen bare.
– Jeg hjælper jer med ballonerne. – Lad dem være, Sandy!
– I forstår ikke ... – Sig, det er min fødselsdag!
Godt. Jeg påskønner virkelig det her.
Jeg går ud og møder ham udenfor.
Jeg har en følelse af, at du er vred.
Nonsens. Du er her jo. Det er mere, end jeg kan sige om dine søstre.
– Du er skuffet over mig, ikke? – Nej, det er jeg ikke.
– Men du giver mig ikke en chance. – Jo, det gør jeg.
Nej. Du har mulighed for at overtage et firma, der kan give dig glæde –
– og tryghed. Det gav det min far, og det har det givet mig.
Der er så mange, der har det svært netop nu. Mange er arbejdsløse.
– Man skal ikke forkæle sig selv. – Det gør jeg heller ikke.
Vi blev enige om, at du ville prøve et år. Hvad er et år?
Prøv i det mindste. Tager jeg fejl, så tager jeg fejl.
Godt, far.
Du skal vide, at Billys søstre boede sammen med mænd, før de giftede sig.
Du skal ikke genere dig over for os. I kan sove her på sovesofaen.
– Det er ikke nødvendigt. – Jo da. Godnat med jer.
– Skal vi virkelig sove sammen? – Det er sent. Du kan stole på mig.
– Hvad skal det betyde? – At du kan lægge dig til at sove.
Det her er ikke sandt! Det er mit værste mareridt.
– I morgen siger jeg det, som det er. – Sig, hvad du vil.
– Hvad er der galt? – Du hjalp mig ikke just.
– Skulle jeg da lyve? – Det ville være en begyndelse.
Du kan da bare sige til din far: Nej, jeg er ikke interesseret.
Så enkelt er det ikke. Skal jeg sige dig hvorfor?
Jeg vil ikke gøre ham ulykkelig.
Ryk dig.
Slukker du?
Så lykkedes det altså for dig at finde hjem?
– Hej, Jake. Burde du ikke sove nu? – Hvor har du været i aften?
Til et Hollywoodparty. Fantastiske mennesker, mad og champagne.
– Dæmp dig. Folk sover. – Nu begynder mit virkelige liv.
Det er, hvad jeg altid har drømt om. Det er bedre, end jeg håbede.
– Du troede ikke på mig, vel? – Det har jeg aldrig sagt.
– Lyv ikke. Jeg ved, hvad du tænkte. – Jeg skal sige, hvad jeg tænker på.
– Skal vi tage en lille svømmetur? – Du har haft din chance.
Du har haft din chance!
– Ejer du et slips? – Det var ikke let at finde det.
– Du ligner en hel forretningsmand. – Far vil, at man skal have slips på.
– Hvorfor gør du det her? – Jeg føler mig vel forpligtet.
– Skyldfølelse? – Muligvis.
Det er den slags, der ødelægger forholdet mellem forældre og børn.
– Jeg har lovet det, så gør jeg det. – Og dig selv? Hvad med dig selv?
Forstår du ikke? Far har altid sørget for mig.
Han vil mit bedste. Hvad ville du gøre, hvis det var din far?
Vi har nok gjort forskellige erfaringer.
Enten elsker de en for lidt eller for meget. Mon nogen gør det rigtigt?
– Held og lykke, Billy. – Tak.
Hvis du vil have en sofa billigt, så bare sig til.
Nå? Der er intet som chintz. Jeg har det selv derhjemme.
– Jeg kan lide den. – Den er et fund.
– Men passer den til fyrretræ? – Man går aldrig galt af chintz.
Vi vil gerne se på et par andre materialer også.
– Fint! Du er lige ved at være der. – Åh, lad være, far.
– Bare bliv ved med at snakke. – Lyve. Jeg har ikke chintz hjemme.
Du giver folk, hvad de vil have. Somme tider må de opmuntres lidt.
Du har talent. Det ligger i generne.
Harry og Jimmy har arbejdet for mig i 25 år.
De ville være overlykkelige, hvis de havde dine naturlige anlæg.
Det er intet galt i at være sælger!
Jeg prøver, far.
– Det lugter godt. – Din middag, min elskede.
– Du må ikke overanstrenge dig. – Hvad skal vi da have?
– Noget meget nærende. Grøntsager. – Jeg kunne godt klare en hamburger.
– Det ser interessant ud. – Du vil elske det.
– Jeg kunne vænne mig til det her. – Gå med dig.
– Det er nok! Det er nok! – Jeg henter is.
Elskede, lad mig se på hånden ...
– Jeg ville bare hjælpe. – Det ved jeg.
Jeg går ud og køber to hamburgere.
Du har vundet en million dollars. Det siger Ed McMahon i hvert fald.
– Hvordan gik din første dag? – Der er intet galt i at være sælger.
– Hvem er du? Hvad vil du? – Det ved du. Jeg vil se dig lide.
– Kom ikke nærmere! – Du skal lide som de fordømte!
– Som du har fået andre til at lide. – Det står ikke i manuskriptet.
– Undskyld, jeg blev revet med. – Jeg har sommerfugle i maven.
– Hvordan ser jeg ud? – Klar til at dø.
Du bliver et fantastisk blodigt lig. Rødt er jo din farve, ikke?
– Du har været efter mig hele tiden. – Du er blevet indbildsk.
– Glem det. Jeg filmer om en time. – Du er pludselig en helt anden!
En lille skide filmrolle og du smider dine venner ud som brugt toiletpapir.
– Sådan føler vi alle. Vi er sårede. – Jeg synes, I er selviske.
I kan ikke tåle, det går mig godt, når der intet sker for jer selv.
Undskyld. Jeg kan ikke miste mine venner. Jeg har brug for støtte.
Du har min støtte, men jeg er ikke din dørmåtte. Det er ikke venskab.
Okay, så er vi ikke venner. Så skal vi heller ikke bo sammen.
– Fint. Jeg pakker mine ting. – Nej, jeg flytter.
– Jeg flytter til noget bedre! – Jamen, så held og lykke!
Tak!
– Godt. Du har gode lunger. – Synes du virkelig?
– Vi tager det en gang til. – Jeg må vise mere følelse.
Denne gang vil jeg have, at du flår hendes bluse op.
Nej, brug kniven. Gør det langsomt, en knap ad gangen.
Er alle klar? Så kører vi.
Vent! Der står ikke i manuskriptet, at jeg skal blotte mig.
Ikke alt står i manuskriptet. Det er derfor, de betaler mig.
– Du beder mig jo om at smide blusen! – Og hvad så?
– Det kan jeg ikke. – Ja, du har vel principper.
Hvis du ikke vil, antager vi en anden og tager scenerne om.
Tror du, du er så speciel? Masser af blondiner vil gerne tage din plads!
Hvad siger du, vil du gøre det eller ej?
Fint. Så tager vi det igen.
Koncentrer jer ...
Og værsgo!
Det er godt, Louis ... Gør det meget langsomt nu.
Lad knivbladet glide hen over hendes bryst.
Det er godt, Sandy. Fint! Giv tårerne frit løb.
– Hvad sker der? – Jeg flytter.
– Du behøver ikke flytte i dag. – Jeg havde alligevel tænkt på det.
– Jeg troede, du ville vente lidt. – Der er et pensionat i Hollywood.
– Det er billigt. – Hvordan gik optagelsen?
Du sov, da jeg gik i morges. Jeg ville ikke vække dig.
– Kunne du huske replikkerne? – Ja. Min nervøsitet gik snart over.
– Alting går så hurtigt for dig. – Ja, det kan man sige.
Er det noget, jeg har sagt?
– Nej. Det er bare på tide. – Lad mig hjælpe dig.
Den er lidt blød. Jeg vil gerne have noget mere imponerende.
– Til den pris finder De ikke bedre. – Jeg har set dem billigere.
– Næppe. Vi er de billigste i byen. – Alt her er jo "på udsalg".
– Vi har udsalg hver dag. – Vås. I snyder med prismærkningen.
– Jeg ved godt, hvordan det er. – Nej, vi har nedsatte priser.
De ville sige hvad som helst for at sælge mig en sofa.
Sandheden er, at jeg helst så Dem forlade butikken lige nu.
– Hvabehar? – Kan jeg hjælpe Dem?
– William Campbell. Jeg er ejeren. – De har et uforskammet personale.
– Måske jeg kan gøre det godt igen? – Nej, jeg har ikke tid lige nu.
Sikke en mær!
Man må klare vanskelige kunder. Gå efter hende og sig undskyld.
– Glem det! – Jeg mener det!
Lad os holde op med at spille teater. Jeg egner mig ikke til det her.
Hvordan skal du kunne skrive, når du ikke kan holde ud at arbejde en uge?
Det ved jeg ikke. Måske er det noget, jeg selv må finde ud af.
Jeg er ked af det, men det her var en dum idé. Jeg kan ikke klare det.
– Hvor skal du hen? – Ingen steder. Vi ses. Lad mig være.
– Nu svarer du mig. – Jeg må væk og begynde forfra.
Er der sket noget, Sandy?
Eller går din karriere så hurtigt, at du ikke har tid til dine venner?
– Jeg gør ikke karriere. – Det gik nok ikke så godt?
De ødelagde alting for mig.
Alt gik godt. Jeg var ikke nervøs. Jeg kunne replikkerne.
Så bad instruktøren fyren om at skære min bluse op, tage mig på brystet –
– og holde kniven mod min hals.
Først mente jeg, jeg kunne klare det. Det er bare en rolle, tænkte jeg.
Men jeg kunne ikke gøre det. Jeg kunne ikke lade mig udnytte.
– Hvad galt er der ved det? – Intet, men jeg poserer jo hver dag.
Måden, jeg taler og bevæger mig på. Jeg ved ikke mere, hvem jeg er.
– Jeg ved, hvordan det føles. – Gør du?
Hver gang, jeg føler noget, lader jeg, som om jeg er en anden.
– Jeg må finde mig en ny rolle. – Prøv at være dig selv.
Jeg har ikke den ringeste idé om, hvem det er.
– Når det bliver svært, skrider du. – Jeg må væk.
Jeg må finde nye venner, et nyt liv. Ellers klarer jeg mig ikke.
Jeg forstår dig.
Men hvis du tror, du kan rejse uden at blive savnet, tager du fejl.
Jeg kan faxe det til Dem, eller hvis De kan vente, får De det om en time.
Javel, begge dele.
– Jeg må tale med dig. – Kom ned fra mit bord.
– Skulle du ikke være på arbejde nu? – Jeg har været i biografen.
Ved du, hvem der går i biografen om dagen? De smukke og de fordømte.
Teenagepiger, der har masser af tid –
– og arbejdsløse mænd, der drikker sodavand og ser bort.
– Hvad er der sket? – Jeg holder af min far.
Men jeg kan ikke gøre ham lykkelig. Jeg kan ikke arbejde i forretningen.
– Det troede jeg heller ikke. – Hvorfor sagde du det ikke?
Jeg kan ikke sige til dig, hvad du skal gøre.
D & D ... Ja ... Hej.
– Maden er færdig. – Jeg vil kun have en lille smule.
– Hvad er der? – Jeg har ingen appetit.
Lad være, jeg kender dig. Sig, hvad der er galt.
Du og jeg ... somme tider behøver vi slet ingen ord.
Vi forstår bare hinanden. Jeg betror dig ting, ingen andre får at vide.
Det var ikke let at lære at stole på hinanden.
Og nu, hvor vi har det så godt, kommer der en tredje person.
– Det er ikke kun os to mere. – Han vil gøre vores bånd stærkere.
Hvad nu, hvis jeg ikke ved, hvad jeg skal sige til ham?
– Hvis jeg ikke ved, hvem han er? – Han er halvt dig og halvt mig.
Hvis du får sagt noget forkert engang, gør det ingenting.
Selv om du aldrig har set ham eller hørt hans stemme –
– ved du alligevel mere om ham, end han selv gør.
– Han kommer til at elske dig. – Hvordan er du blevet så klog?
Jeg skal jo være mor.
– Vil du hente resten af tingene? – Jeg flytter ikke ud.
– Du skulle jo bo i Hollywood Hills. – Lad være med at være sådan.
– Jeg kommer tilbage, hvis du vil. – Selvfølgelig vil jeg det, dit fæ!
Det var svært at se din succes, når jeg ikke kommer ud af stedet.
– Hvis jeg fik dig til at flytte ... – Nej, det var mig selv.
– Det føles som at begynde forfra. – Vil du forklare mig det?
– Senere. Er der noget tærte tilbage? – I køleskabet.
Så lad os proppe i os.
Bagefter kan du hjælpe mig med at pakke ud.
Næste gang du går grassat og vil flytte, så tal med mig først.
– Du gjorde mig helt ude af den. – Ja, jeg er noget svingende, ikke?
Det kan man roligt sige. Men vi opvejer hinanden.
En gaffel til dig, og en til mig ... Mmmm, chokolade!
– Hej, far. – Hej.
– Har du tid lidt? – Ja. Godt, du kom tilbage.
Jeg troede ikke, du bare ville give op.
Her var travlt i dag. Vi kunne godt have brugt dig i eftermiddags.
Jeg kommer ikke, fordi jeg vil have jobbet tilbage.
Jeg vil bare sige, at jeg er nødt til at gøre, hvad jeg selv ønsker.
Det er mit liv. Mit liv handler ikke om møbler, der er jeg sikker på.
Jeg behøver ikke spilde et helt år på at overbevise mig selv om det.
Et år er ingenting.
Bare fordi jeg ikke følger i dine fodspor, betyder det ikke, at jeg ...
– Fortsæt. Bare bliv ved at snakke. – Jeg elsker dig. Er det ikke nok?
– Behøver jeg også være som dig? – Selvfølgelig ikke.
Da farfar overdrog forretningen til mig, var det mit livs største dag.
Jeg tænkte, at hvis du prøvede, ville du blive lige så begejstret.
Han har været død i otte år.
Alligevel har jeg beholdt navnet: Campbell og Sønner.
– Jeg har altid fundet det lidt sygt. – Har du? Det var for din skyld.
Det ved jeg, far.
Du må tænke det her ordentligt igennem.
For når jeg har bestilt nye kort, nyt brevpapir og et nyt skilt ...
– Så laver jeg det ikke om igen. – Jeg vil nok ikke skifte mening.
Vi ses, far.
– Er der nok til to? Jeg betaler. – Jeg giver. Hvordan gik det?
Godt. Jeg tror, vi er kommet overens.
Han prøver nok én gang til, før han opgiver det helt.
Det er der ikke noget galt i.
– Tak. – Selv tak.
– Du forklarede vel alt om os? – Os ...? Åh, du mener os?
– Ja. – Gjorde du?
De lejer altid en husbåd en weekend i august. Vi fortæller det dér.
Billy! Jeg agter ikke at tilbringe en weekend i en husbåd med dig!
Lidt frisk luft, vandski, et par myg ... Du vil elske det!
– Hvad er deres telefonnummer? – Hold op!
– Hvad er deres nummer? – Du skal ikke ringe til nogen.
– Hvis du ikke vil, vil jeg! – Jeg siger det på husbåden.
Jeg agter ikke at vente så længe. Jeg tager ikke med.
Hvorfor ikke, bliver du søsyg? Giv mig telefonen!
– Giv mig deres nummer! – Giv mig telefonen!
Tekster: Otto Sørensen Dansk Video Tekst